‫מה המשימה שלנו בכלל?‬
‫אני לא יודעת. זה ממש מוזר.‬
‫היינו אמורות למנוע עסקת נשק,‬
‫אבל אין פה שום דבר.‬
‫ובנוסף לכך, כל הצעצועים האלה התקיפו אותנו.‬
‫מה קרה, טקיטסובו?‬
‫משהו מרגיש מוזר.‬
‫מוגינו!‬
‫תודה.‬
‫אין בעד מה.‬
‫בחיי, זה הבהיל אותי.‬
‫תודה.‬
‫הרצת המבחן עברה חלק.‬
‫הנתונים נראים טוב בעודנו ממשיכים...‬
‫אריטומי.‬
‫בחיי, אני כל כך מלאה.‬
‫זו הפעם הראשונה שאכלתי צב.‬
‫גם הבשר שמיסאקה הביאה היה טעים.‬
‫אכלתי יותר מדי.‬
‫אולי כדאי שתיקחי נוגדי חמצון.‬
‫דרך אגב, על מה דיברת עם המורה?‬
‫הם מצאו מקום טוב.‬
‫טוב.‬
‫הגיע הזמן, נכון?‬
‫כן.‬
‫נו, מי זה היה?‬
‫הבחור המגניב הזה.‬
‫איזה מישהו שהכרתי.‬
‫נו, בחייך! ‬
‫העוגיות שהכנת היו בשבילו?‬
‫לא, לא!‬
‫הוא עוקב אחריי ואני לא אוהבת את זה.‬
‫אז למי נתת את העוגיות?‬
‫כמו שאמרתי כבר...‬ ‫-אחות גדולה!‬
‫את מאחרת.‬
‫איפה היית?‬ ‫-טוב...‬
‫תראו! המעלית הגיעה!‬
‫בואו נלך! קדימה, קדימה!‬
‫היא כזאת חמודה.‬
‫- באנרי אדסאקי -‬
‫ברכותיי, באנרי!‬
‫הם ישחררו אותך עוד יומיים, נכון?‬
‫הכול בזכותכן!‬
‫הבטחתי לעצמי‬
‫שאשתחרר ואלבש את זה ‬ ‫לפני שחופשת הקיץ תיגמר.‬
‫החלטת כבר מה תעשי אחרי שתשתחררי?‬
‫כן.‬
‫אדסאקי תעבור לגור עם הארואה.‬
‫מה?‬ ‫-באמת?‬
‫כן.‬ ‫-גדלתי בבית יתומים.‬
‫יהיה לה קשה לגור לבד פתאום,‬
‫אז ביקשתי מהמורה לתת לבאנרי לגור אתי.‬
‫הבנתי.‬
‫אז את שוב עוברת?‬
‫את צריכה עזרה?‬
‫אל תדאגו.‬ ‫-מה?‬
‫אויהארו ואני כבר סידרנו הכול.‬
‫באמת?‬
‫כן. המובילים באים מחר.‬
‫אין בעיה.‬
‫היית יכולה פשוט לבקש מאתנו.‬
‫הארואה אמרה שהיא רוצה לדבר ‬ ‫עוד קצת עם אדסאקי.‬
‫טוב.‬
‫היינו עוזרות לך בשמחה עם המעבר,‬ ‫אם רק היית מבקשת.‬
‫טוב, זה לא היה קשה.‬
‫למרות שהחדר שלנו מלא עכשיו בארגזים.‬
‫הוא נראה כמו מחסן כשהארואה נכנסה.‬
‫עכשיו יש אפילו עוד ארגזים.‬
‫זה כזה מוזר. לא עבר כל כך המון זמן.‬
‫כן, נכון.‬
‫מה?‬
‫הגיע הזמן, נכון, שיראי?‬
‫כן, את צודקת.‬
‫מה? עוד עניינים של שירותי הביטחון?‬
‫כן. אנחנו נעבוד כמאבטחות בכנס האקדמי הבא.‬
‫אנחנו עושות את המבחנים הראשונים היום.‬
‫טוב, הבנתי.‬
‫למה צריך אבטחה בכנס?‬
‫מה?‬
‫זה לא העניין, סאטן.‬
‫זה לא כנס רגיל של בית הספר.‬
‫זה כנס המחקר של עיר האקדמיה.‬
‫בקיצור, הכנס האקדמי.‬
‫זוהי תערוכה של המחקרים שנערכים ‬
‫בידי הסטודנטים בעיר האקדמיה.‬
‫זהו הכנס האקדמי.‬
‫במקרה הזה, ״תלמידים מצטיינים״ ‬ ‫לא מתייחס ליכולות של אספרים,‬
‫אלא ליכולות אקדמיות.‬
‫אז זה כמו אליפות הארץ לאנשים חכמים?‬
‫זה לא עד כדי כך גדול.‬
‫אבל יהיו הרצאות ודיונים, ‬ ‫כל מיני דברים כאלה!‬
‫אני לא ממש מבינה.‬
‫האירוע הזה מתחיל השנה?‬
‫למעשה,‬
‫הוא קורה בכל שנה.‬
‫מה? ברצינות?‬
‫את בטוחה שאת רוצה לעזור?‬
‫ראש המועדון שלנו ביקשה שאנחנו נעשה את זה.‬
‫את לא חייבת.‬
‫על מה אתן מדברות?‬
‫ראש המועדון שלכן היא ראש המועדון שלי!‬
‫חוץ מזה, מעולם לא ביקרתי בכנס אקדמי,‬
‫אני לא נמצאת פה כל כך הרבה זמן,‬
‫אז זו הזדמנות טובה...‬
‫קונגו! את בסדר?‬
‫חזיר!‬
‫איך אתה מעז לדחוף אותי, מיטסוקו קונגו?‬
‫הוא...‬
‫לקח לי את התיק!‬
‫ביצוע מעשים כאלו נבזיים לאור יום...‬
‫אולי האלים‬
‫ימחלו לך, חתיכת חלאה.‬
‫אבל אני, מיטסוקו קונגו, לא אמחל לך!‬
‫מעולה, קונגו!‬
‫פשוט מדהים!‬
‫וונאי, אווטסוקי.‬
‫יש משרד של אנטי-סקיל לא הרחק מכאן.‬
‫אתן יכולות לקרוא להם?‬
‫כן, מיד!‬
‫טוב, ועכשיו...‬
‫אפשר לשוחח אתך רגע?‬
‫ראיתי את מה שקרה פה.‬
‫את לא חושבת שנסחפת קצת?‬
‫מה?‬
‫נכון שהוא עבריין,‬
‫אבל אני לא מסכים עם השימוש שלך בכוח.‬
‫מי אתה חושב שאתה?‬ ‫-ישנן דרכים אחרות לפתור את זה.‬
‫כפי שאמרת, יש משרד של אנטי-סקיל‬ ‫לא הרחק מפה.‬
‫יש גם מצלמות אבטחה בכל מקום.‬
‫מה אתה מנסה לומר?‬ ‫-אבל חשוב מכך,‬
‫עלייך להבין שאת מסכנת את הסובבים אותך.‬
‫מה?‬
‫לא שמת לב?‬
‫למרבה המזל, הצלחת לנטרל אותו ‬ ‫עם מכה אחת בלבד.‬
‫אבל מה היה קורה אם לא?‬
‫אולי הוא היה לוקח ילד או אישה ‬ ‫כבני ערובה, מתוך ייאוש.‬
‫כן, הוא צודק.‬ ‫-זה מפחיד.‬
‫אסור לה להשתמש בכוח שלה.‬
‫נראה שאת בטוחה בכוחות שלך,‬ ‫אבל הם לא נועדו לכל מטרה.‬
‫זה...‬
‫רגע אחד!‬
‫אני לא יודעת מי אתה,‬ ‫אבל אין צורך להרחיק לכת.‬
‫מה שחשוב הוא שקונגו עצרה את העבריין.‬
‫איפה הייתן?‬
‫סליחה שהתעכבנו.‬
‫נציג של אנטי-סקיל יגיע בקרוב.‬
‫תודה.‬
‫רגע אחד.‬
‫לאיפה הוא נעלם?‬
‫אני בבית!‬
‫ברוכה השבה, קורוקו.‬
‫למה את כל כך עייפה?‬
‫בגלל ההכנות לכנס.‬
‫ידעתי שהם יציבו את המיצגים במתחמים שונים,‬
‫אבל לא ידעתי שאיאלץ ללכת כל כך הרבה.‬
‫הרגליים שלי כואבות.‬
‫משמר התלמידים עובדים קשה, נכון?‬
‫דרך אגב, מה שלום אויהארו?‬
‫אותו הדבר כמו תמיד.‬
‫היא עשתה את המוטל עליה.‬
‫טוב.‬
‫היא עוברת, נכון?‬
‫זה לא קל.‬
‫אני זוכרת שרבנו הרבה כשרק עברת הנה.‬
‫זה שייך לעבר!‬
‫זה כבר לא משנה.‬
‫אחות גדולה?‬
‫קורים הרבה דברים.‬
‫זו עיר האקדמיה, אחרי הכול.‬
‫נכון.‬
‫אם את כזאת עייפה, רוצה שאעסה אותך?‬
‫רוצה שאעסה אותך?‬
‫קורוקו?‬
‫מה קרה?‬
‫אני אלך להתקלח קודם.‬
‫את...‬
‫אויהארו!‬
‫למה את תמיד חייבת...‬
‫סליחה.‬
‫חיכית לי?‬
‫מה? לא בדיוק.‬
‫אני בסדר, את יודעת.‬
‫הארואה ואני שוחחנו על זה קצת.‬
‫שתינו הסכמנו שעדיף לה לגור ‬ ‫עם אדסאקי אחרי שהיא תשתחרר.‬
‫אין בעיה.‬
‫אני בטוחה שאתגעגע אליה.‬
‫אבל לפי דעתי,‬
‫הן צריכות להיות יחד.‬
‫זה לא שהיא עוברת למקום רחוק.‬
‫ברגע שהמחצית הבא תתחיל,‬ ‫אנחנו נראה אותה כל יום.‬
‫כן, נכון.‬
‫אז אני קצת יותר רגועה עכשיו.‬
‫בחייך, סאטן!‬
‫נראה שהכול בסדר.‬
‫- פרק 18: המעבר -‬
‫כן!‬
‫תודה שחיכיתן.‬
‫אז מה דעתכן?‬
‫נפלא! זה נפלא!‬
‫את נראית מעולה!‬
‫איזה יופי.‬
‫אז על זה דיברתן אחרי שהלכנו?‬
‫רציתי שתהיו הראשונות לראות את זה!‬ ‫-קדימה, אחות גדולה.‬
‫נכון.‬
‫אדסאקי, ברכותינו על השחרור.‬
‫מזל טוב!‬
‫תודה!‬
‫טוב, בואו נזוז!‬
‫מה? לאיפה?‬
‫לחגוג את השחרור!‬
‫הזמנו עוגה מהקונדיטוריה המעולה ההיא.‬
‫מה? עוגה?‬
‫תודה רבה!‬ ‫-הלו? זאת שיראי.‬
‫קונורי?‬
‫מה?‬
‫מה? הרמזורים לא עובדים.‬
‫לא עשיתי כלום!‬
‫הם לא עובדים בחלק הזה של העיר.‬
‫אני מצטערת, אבל תוכלי לבוא לעזור לנו?‬
‫כן. בטח.‬
‫בסדר גמור.‬
‫מה? גם את הולכת, אויהארו?‬
‫טוב...‬ ‫-נו, באמת.‬
‫אדסאקי רק השתחררה.‬
‫אני יכולה לטפל בזה בעצמי.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫גם אני במשמר התלמידים.‬
‫המשיכו בלעדינו.‬
‫ניפגש מאוחר יותר, אחרי שנסיים.‬
‫שמרו על עצמכן.‬
‫בהצלחה בעבודה!‬
‫תודה.‬
‫טוב, שיראי.‬
‫טוב, אם תסלחו לנו.‬
‫וואו! הן נעלמו.‬
‫טוב, נראה שעלינו לצאת לדרך.‬
‫זה לא בדיוק מה שתכננתי, אבל בכל מקרה...‬
‫ברכות על השחרור!‬
‫תודה!‬
‫זה טעים!‬
‫נכון?‬
‫אויהארו התעקשה שנביא לך את העוגה הזאת.‬
‫היא ארגנה הכול, מהחדר עד העוגה.‬
‫אויהארו פשוט מדהימה.‬
‫לפני שהשתחררתי, היא עזרה לי עם הניירת ‬ ‫של המעבר ובית הספר החדש.‬
‫מה? באמת?‬
‫חברי משמר התלמידים פשוט מדהימים.‬
‫אויהארו תהיה כל כך מאושרת ‬ ‫אם היא תשמע אותך אומרת את זה.‬
‫עליה להיות מאושרת!‬
‫העוגה כל כך טעימה!‬
‫זה המפתח לבית החדש?‬
‫כן.‬
‫אויהארו מתפוצצת מרוב התרגשות.‬
‫גם אני הרגשתי כך.‬
‫את מתכוונת, כשעברת לגור אתה?‬
‫כן! היא התרגשה כל כך.‬
‫לא רציתי להיות לבד,‬
‫אבל אויהארו הייתה שם בשבילי.‬
‫אז עכשיו תורי לעשות כל מה שאני יכולה‬
‫עבור באנרי, כמו מה שאויהארו עשתה בשבילי.‬
‫אני מבינה.‬
‫אני מקווה שאויהארו תגיע בקרוב.‬
‫אני בטוחה שהיא עושה כמיטב יכולתה.‬
‫היא בטח חובשת איזו קסדה מכוערת‬ ‫ומכוונת את התנועה.‬
‫היא צריכה לנוח מהדברים האלה מדי פעם.‬
‫אבל היא לא יכולה. זה מה שהיא.‬
‫נכון.‬
‫אולי כדאי לי גם להצטרף למשמר התלמידים.‬
‫זה די פתאומי. למה?‬
‫כי אולי אהיה קצת יותר כמו אויהארו.‬
‫לא נראה לי שאויהארו נחמדה אלייך ‬ ‫רק בגלל שהיא במשמר התלמידים.‬
‫אז למה?‬
‫בגלל שאנחנו חברות, נכון?‬
‫כן, נכון.‬
‫בכל מקרה, שחרור זה עניין...‬
‫כלום. מישהי שאני מכירה ‬ ‫נמצאת כעת בבית החולים.‬
‫חשבתי להכין ארוחה כשהיא תשתחרר.‬
‫אל תדאגי! זה לא עניין רציני!‬
‫באמת!‬
‫אני מקווה שהיא תשתחרר בקרוב.‬
‫כן. תודה.‬
‫עבודה טובה.‬
‫סליחה על ההתראה הקצרה.‬
‫הרמזורים עדיין לא פועלים?‬
‫נראה שיש בעיה ברשת.‬
‫זה לא הגיוני, בעידן הזה, בעיר הזאת.‬
‫שיראי!‬
‫נכון.‬
‫טוב, אולי ניקח את...‬
‫מה זה לעזאזל?‬
‫אני רוצה ללכת לאיפשהו!‬
‫כן, אני יודעת. הייתי...‬
‫לא, יש מקום אחר אליו אני רוצה ללכת קודם.‬
‫מה?‬
‫מה עכשיו? שנתקשר אליהן?‬
‫טוב...‬
‫כן. אני אתקשר אליהן.‬
‫סליחה...‬
‫על האיחור!‬ ‫-סליחה.‬
‫לקח לכן כל כך הרבה זמן!‬
‫מה עשיתן?‬
‫אדסאקי הייתה צריכה ללכת לבדיקה אחרונה.‬
‫מה, באמת?‬
‫אני כל כך מצטערת!‬
‫זה בסדר.‬
‫באנרי אמרה שהיא אהבה את העוגה.‬
‫הנה, קחי.‬
‫זה בשבילך ובשביל אדסאקי.‬
‫מה?‬
‫טיאקי?‬
‫אויהארו, בדיוק אכלנו עוגה.‬
‫טוב, כן, אבל...‬
‫טיאקי אחרי עוגה?‬
‫לא, זה לא מה...‬
‫אמרתי לך.‬
‫טוב. העיקר הכוונה.‬
‫זה לא...‬ ‫-זה אותו טיאקי...‬
‫מה?‬
‫זה אותו טיאקי שאויהארו קנתה לי‬
‫כשהייתי מפוחדת.‬
‫זה היה טעים.‬
‫רגע אחד, הארואה!‬
‫אני לא יכולה לעצור!‬
‫הבטחתי לעצמי שלא אבכה!‬
‫אני...‬
‫אני אשתדל!‬
‫אני אעזור לבאנרי בדיוק כמו שאת עזרת לי!‬
‫אל תדאגי. את חזקה, הארואה.‬
‫אני יודעת שאת חזקה.‬
‫אויהארו.‬
‫הארואה.‬
‫את לא צריכה לבכות.‬
‫הן כאלה ילדות קטנות.‬
‫בחייך.‬
‫תני להן.‬
‫האם...‬
‫עשיתי מספיק עבור הארואה?‬
‫בחייך! ברור שכן!‬
‫אאוץ׳!‬
‫ולא רק עבור הארואה.‬
‫עזרת המון גם לאדסאקי.‬
‫מיסאקה.‬
‫נכון, וגם את עזרת לי!‬
‫טוב, בואו נלך הביתה!‬
‫אין בעיה, אני מכירה קיצור דרך!‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫חכי רגע, את בטוחה שזה קיצור דרך?‬
‫אל תדאגו. אנחנו נחצה את הפארק ‬ ‫ונגיע לרחוב הראשי.‬
‫איך עלית על זה?‬
‫אחות גדולה, קרה משהו?‬
‫מי זאת?‬
‫זו... ילדה קטנה?‬
‫מה?‬
‫וואו, היא כזאת חמודה.‬
‫אין זמן לזה!‬
‫חכי, קורוקו!‬
‫היא ערה!‬
‫בוקר טוב.‬
‫למה את ישנה פה?‬
‫איך קוראים לך?‬
‫בת כמה את?‬
‫איפה את גרה?‬
‫באיזה בית ספר את לומדת?‬ ‫איך נקראת המורה שלך?‬
‫זה קצת בעייתי.‬
‫אולי היא לא מבינה יפנית?‬
‫אה, בסדר. זוזו.‬
‫כשמדברים לילדה קטנה,‬
‫צריך לדבר אליה בגובה העיניים.‬
‫מה זה, סוכרייה על מקל?‬
‫קוראים לי רויקו.‬
‫איך קוראים לך? מה השם שלך?‬
‫פברי.‬
‫פברי הקטנה?‬
‫טוב, פברי הקטנה. ספרי לנו מה את יודעת.‬
‫מיסאקה מיקוטו?‬
‫מה?‬
‫- המשך יבוא -‬
‫מה?‬
‫המידע שהשגנו בניסוי ‬ ‫תואם את התחזיות שהיו לנו‬
‫לרמה 5 המדורג רביעי.‬
‫אבל התרחש משהו לא צפוי.‬
‫זה אמור להיפתר מעצמו בקרוב.‬
‫כל ההכנות הושלמו.‬
‫הגיע הזמן להראות לעיר חובבת ‬ ‫האספרים הזאת למה אנו מסוגלים!‬
‫כל מי שבעד המשך התכנית,‬
‫נא להרים היד.‬
‫- בפרק הבא -‬
‫מי זו הפברי הזאת? איך היא ‬ ‫יודעת את השם שלי?‬
‫אולי היא הלכה לאיבוד?‬ ‫-אולי.‬
‫נתראה בכנס האקדמי.‬ ‫-בכנס האקדמי?‬
‫תרגום כתוביות: ניר סבג‬